Anterior în "Ghost Whisperer"...
În ziua accidentului,
am văzut cum fantoma lui Jim a intrat în corpul lui Sam.
- Te-ai întors! - Te cunosc de undeva?
Văd acelaşi individ pe care îl vezi şi tu...
Nu e Jim.
Ştiu ce văd când mă uit în ochii lui,
iar Jim... este în el acolo undeva.
Stai. Nu vrei să-mi spui cumva
că sunt soţul tău reîncarnat.
Văd fantome.
Pentru că treaba asta pe care o fac, e... e o mare parte a vieţii mele,
iar dacă tu nu crezi în asta, eu...
Hei, ai nevoie de puţin timp şi de puţin spaţiu
ca să fii pregătită să-mi spui asta.
Ia-ţi tot timpul de care ai nevoie.
Nu, nu, nu, nu. E uşor.
Bine? Te îndrum eu. Vezi lumina?
Nu?
Bine. Vom încerca din nou.
Bine. Minunat. Deci, vezi lumina. Bine.
Aşa că acum, doar apasă pe cheia de pornit
şi introdu codul.
Bine.
Bine. În regulă. Ne vedem mai târziu. Pa.
- Neaţa. - Îmi cer scuze, um...
Delia are ceva probleme cu sistemul nostru de securitate.
Of! E bine!
- O! Ai crezut că eu am... - Lumina, ştii...
Ei bine, să fiu corectă,
arată chiar la fel, numai că nu e nevoie de componenta pentru ureche.
Te deranjează cumva? Chiar mi-ar prinde bine acum nişte cafea.
Nu. E totul în regulă. Serveşte-te singur.
Uite! Ştiu că e puţin mai greu să te deschizi cu tot ceea ce se întâmplă în jur.
Dar aş vrea să fiu puţin mai deschisă în ceea ce te priveşte.
Şi în mod special... cu tine.
Bine.
Asta e bine, pentru că... sunt de pus o grămadă de întrebări.
Ei bine... am şi eu câteva răspunsuri.
Bine. Deci... asta e chiar aşa cum pare, nu?
Când... vorbeşti cu ei?
Şi cum ei... stai puţin, în primul rând,
e cumva vreunul dintre ei acum şi aici?
Nu. Dar ei mă vizitează aici.
Unii vin pentru că au nevoie de ajutorul meu,
şi ştiu că am această putere.
Iar alţii doar apar aşa când nici nu te aştepţi.
Iar tu, doar stai şi discuţi cu ei?
Da. Îi ajut să înţeleagă de ce au rămas suflete pribege aici pe pământ. Înţelegi?
Şi să-i îndrum înspre lumină.
Orice lumină e la fel?
Fiecare în felul lui. Da.
O mare parte din zi e muncă, bănuiesc.
Nu se întâmplă în fiecare zi.
Doar că... în momentul în care apar, am sentimentul că e treaba mea să îi ajut.
Corect.
Melinda, chiar vreau să te cred.
Şi nu numai pentru că sunt înnebunit după tine,
ci şi pentru că mi se pare atât de uimitor...
Uite, sunt liber azi, şi, eu doar...
vreau doar să merg să caut pe site-ul pentru slujbe.
Dar pot să mă întorc şi să stau pe lângă tine şi...
să urmăresc ceea ce faci?
Proastă idee. Cu ce am greşit?
Nu.
Nu, e mai mult decât... ceea ce fac.
Este, cine anume sunt.
Nu voi spune glume cu fantome, promit. Jur pe ce am mai sfânt.
Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Nu.
Nici o fantomă în câmpul vizual.
Acum, stai puţin. Ce a fost, uh...
Ce a fost cu lumina care căzuse în magazin?
O cădere de curent.
Oh, iar acele cutii ce au căzut de la oficiul poştal...
- Au căzut datorită gravitaţiei. - Da.
Trebuie să o spun, dar sunt ceva cam dezamăgit până acum.
Glumeşti cumva?
O zi fără fantome e ca şi cum aş fi în vacanţă.
Adică, e drăguţ să faci comisioane fără să fii hărţuit,
deşi, ziua e de-abia la început.
Hmm. Bine, fie cum zici.
Uite, trebuie să fug puţin aici şi să iau un cec pentru şeful meu.
El, uh, retransformă acest loc în şcoală,
clasă după clasă.
Minunat.
Oh, uau. Drăguţi copii.
Îmi aduc aminte că îi plăceam.
Ce e?
Arăţi de parcă ai văzut o fantomă.
3, de fapt. Acolo sunt...
Una lângă copac, una pe aceea ce se învârte, şi...
una în leagăn.
Chiar aşa?
Ce a fost acest loc înainte ca voi să-l renovaţi?
Un fel de clinică, cred.
Bine, toată lumea, aliniaţi-vă.
E momentul gustării.
Ce e?
Cred că unii din pacienţi încă mai sunt aici.
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 04, episodul 17 "Delusion of Grandview"
Bine, aşadar, anterior ultimului an,
Parkdale Academy a fost Clinica Providence Care,
Întemeiată în 1962, şi anterior...
a fost Sanatoriul Valley Springs.
Un spital de psihiatrie, ceea ce explică fantomele pe care le-am văzut.
Ştiu exact la ce te gândeşti.
Poate asta e ceva ce deja ştia
sau ceva ce ea a auzit cândva şi doar uitase de asta.
Şi tu ai dubii?
Ah, mari dubii.
Ei bine, ce anume te-a convins cu adevărat?
Doar am văzut toţi oamenii pe care ea i-a ajutat,
ştii, mulţi dintre ei nu credeau la început, aşa că...
Bine. Acolo sunt fantome.
Dar cum pot reprezenta ei o ameninţare?
Uh, asta depinde. Adică,
câteodată fantomele pot fi blânde.
Alte dăţi, ei pot deveni o adevărată pacoste,
şi apoi unele foarte problematice, pot fi chiar periculoase.
Cum?
Ei bine, în acest caz, de examplu,
te confrunţi cu copii sub vârsta de 10 ani,
aşa că ei pot fi influenţaţi de fantome, pentru că copii de asemenea vârstă,
pot să vadă şi să vorbească cu fantomele.
Noi creştem şi asta dispare,
nu e loc în creierul raţional de adult pentru asta.
Ei bine, nu am nici o amintire despre faptul că am văzut vreodată fantome.
Ceea ce, în cazul meu, asta face să fie în întregime fără noimă, aşa că...
Acum că, locul pe care în considerau casa lor, a fost transformat în şcoală,
fantomele ar putea să sperie copiii sau chiar mai rău.
Şi aici intervii tu.
Care e pasul următor?
Ei bine, trebuie să vorbesc cu ei,
ştii, să aflu ce anume îi reţine aici,
şi apoi, să sperăm, că îi conving să meargă în lumină.
Da, dar e o grădiniţă de copii.
Adică, ei nu te vor lăsa să intri şi să spui,
"Hei, vreau să vorbesc cu fantome."
Cum vei face asta?
Cred că ai vrut să zici "noi".
Nici decum. Suntem încântaţi.
Adică, tot timpul cât aţi lucrat aici,
şi nu aţi menţionat niciodată că aveţi un copil.
Ei bine, noi nu avem.
Stai. Nu încă.
Când e data aşteptată?
Oh, uite. Nu-s însărcinată. Nu.
Corect. Noi ne facem planurile din timp.
Oh. Mult, mult înainte.
Pentru că, ştiţi, nici nu ştim sigur dacă vom sta aici sau...
- Să ne mutăm în oraş. - Corect.
Iar dacă vom sta aici, ştiţi, care ar fi cele mai bune şcoli?
Pare puţin ciudat, nu?
Nu, nicidecum. E inteligentă treaba.
Aş vrea cât mai mulţi părinţi să aibă viziunea voastră.
Deci, de cât timp sunteţi căsătoriţi?
- N... noi nu suntem încă. - 6 luni.
El a vrut să spună că ne căsătorim...
peste 6 luni.
- Ei bine, felicitări. - Mulţumim.
Haideţi să vedeţi împrejurimile,
şi apoi vă veţi opri la biroul unde se fac admiterile
şi să luaţi o broşură.
Mulţumim.
Oh, bună.
Penny, ei sunt Sam şi cu Melinda.
Ei verifică şcoala.
Bună. Îmi pare bine să vă cunosc.
Ei bine, suntem foarte mândri de şcoala noastră.
Ei au învăţat deja să vorbească atât de corect fonetic în franceză?
Nu eu i-am învăţat asta.
Ei trebuie să fi învăţat la ora de muzică.
Am crezut că Jane a fost cea care i-a învăţat ritmul şi semnele limbii..
Crezi că o fantomă i-a învăţat pe copii acel cântec?
Ai auzit şi singur.
Nu a fost una dintre profesoare.
Trebuie să fie şi o explicaţie logică.
Unul din copii a învăţat asta şi apoi i-a instruit şi pe ceilalţi.
Da, aş fi crezut şi eu asta,
dacă nu aş fi văzut fantoma.
Stai. De vreme ce nu ai vorbit cu ea...
ei, ce vei face acum?
Mergem să ne întâlnim cu Eli.
Pentru că el poate auzi fantome?
Nu, pentru că fantomele au fost pacienţi cu probleme mentale,
iar el e un psihiatru.
Toate documentele din Sanatoriul din Valley Springs,
au fost domate departamentului de psihologie
când locul acela a fost închis în '61.
Vrei să-mi spui că ai toate documentele din acel loc aici?
Din toate lucrurile pe care le ai de digerat,
mă gândesc că acesta e cel mai puţin straniu.
Corect.
Da. Asta e ea.
Am extras fotografiile femeilor care se potrivesc descrierii.
Greer Clarkson. Asta e fantoma care ai văzut-o?
Ei bine, conform actelor ei,
Ea a fost internată la puţin timp după ce a născut.
Ea a spus că a avut gânduri întunecate.
Pare a fi P.P.D., depresie postnatală,
care nu era luată prea în serios în anii '50.
De altfel aici scrie că ea delira, că auzea voci.
Bine, ea a murit în azil în '59,
dar cauza morţii nu e precizată.
Crezi că cei din spital ar fi avut ceva de ascuns?
Ei bine, e posibil. Poate că asta e ceea ce o reţine aici să bântuie pe pământ.
Sau asta. Oh, Dumezeule.
Ce? Ce e?
E un jurnal cu terapia desfăşurată.
Ea a scris despre cum şi-a înnecat bebeluşul.
Dumnezeule, cine ar face aşa ceva?
Cineva cu psihoză postnatală.
Iar acum e înconjurată de copii,
copii în viaţă.
Bine, haide să ne domolim.
Ne vom linişti pentru a face o pauză de la joacă.
Copiii.
Todd.
What are you...
Bine, iubitule. Mergi şi stai jos.
Rosalyn.
Cred că trebuie să-i sunăm părinţii lui Todd Langston.
El tocmai a făcut un lucru foarte ciudat.
- Este bine? - Nu ştiu.
Şi voi avea nevoie de ajutor pentru ca markerul permanent
să fie şters de pe tablă.
Nu crezi în ceea ce a scris.
Nici măcar nu ştiam că poate să scrie.
Oh, Dumnezeule.
Ei erau cu toţii aici.
Atunci unde s-au dus?
Fantoma pe care ai văzut-o, eşti sigură
că vrea să rănească copiii?
Nu, dar e posibil.
Şi eşti sigură că e acea doamnă,
cea... cea care şi-a ucis copilul?
Pot să-i văd faţa la fel de bine cum o văd şi pe a ta.
Şi te vei duce în acel loc şi le vei spune cine aleargă...
Cât de repede posibil, bine?
Ştiu cum sună asta pentru oameni,
şi nu ştiu ce să zic. Încerc să ţin ceea ce pot în linişte.
Oh, nu.
Jill. Hei, ce se întâmplă?
Hei, Melinda.
Tu nu ai pe cineva aici, nu?
Nu, nu, nu, nu. Noi eram în trecere pe aici.
- El e Sam Lucas. - Doamnă ofiţer.
E de necrezut.
Nu ştiu cine conduce şcoala.
Acolo e o întreagă clasă de copii de grădiniţă dispărută.
Ştii, um, Sam, el a lucrat în această clădire,
aşa că, poate, ar fi de ajutor.
Uh, desigur.
Trebuie să încerc să găsesc această fantomă.
- Ne întâlnim acolo. - Bine. Da.
Cum a putut scrie un copil de 5 ani asta?
Cum au putut 14 elevi să părăsească clădirea
fără ca vreun adult sau vreo cameră de securitate să le capteze imaginile la ieşire?
Şi un singur mod de a ieşi.
Unitatea 6, te rog răspunde, spune-le să vină în parcul central lângă stejar.
Noi am localizat acei copii de la Academia Parkdale.
Recepţionat.
Cum dracu au ajuns acolo?
Jennifer
Todd, ce s-a întâmplat, vino!
Vino.
Todd m-ai speriat.
Cum ai ajuns aici?
Noi trebuie să terminăm acest cântec.
Dacă nu cântăm, ea devine atât de tristă.
Iubitule, cine?
Unde îi duc?
Acasă, sunt sigură. Tu ai făcut asta?
Tu i-ai îndrumat pe aceşti copiii?
Nu sunt chiar sigur ce se întâmplă aici.
Îmi cer scuze. Eu doar pretind că vorbesc cu tine,
aşa că, poate ar trebui să continui să te uiţi la mine.
Bine.
Te pot ajuta.
Dar, te rog, nu le face rău acestor copii.
Nu vreau.
Să fac lucruri aşa de îngrozitoare.
Dar nu ar trebui să faci asta.
Ai putea să-i laşi pe copii în pace.
Ei vor să fie cu mine.
Ei m-au auzit cântând.
Ei nu îţi aparţin.
Ai murit.
Acest loc este acum o şcoală.
Ei aparţin celor vii. Fă un semn din cap.
Ei au nevoie să fie mai liniştiţi.
De aceea ai scris pe tablă?
"Voi fi liniştit când voi muri."
Îi ameninţi?
Îi ţin la distanţă.
Ei nu trebuie să se întoarcă.
Nu sunt în siguranţă.
A plecat.
Mă duc să pregătesc maşina.
Să-i ţină departe de ce, de şcoală sau de ea?
Nu ştiu. Mă bucur că
locul va fi închis câteva zile.
Ştii, poate e... vreun profesor rău
sau... sau poate e ceva cu şcoala.
Cum ar fi, un mucegai toxic?
Femeia şi-a ucis propriul bebeluş.
Ea suferea de psihoză postnatală.
Iar doar în considerare opţiunile noastre.
Adică, ştim cine e.
Nu ştim însă ce vrea,
şi tot ceea ce ştim e că pare,
ştii, îngrijorată pentru acei copii.
Atunci de ce i-a răpit
şi a scris ameninţări cu moartea pe tablă?
Bine, nu ea a scris asta. Un băiat a făcut-o.
Oh, când el avea 5 ani? Ea l-a posedat?
Sau a fost doar un scris mecanic.
Ce fel de scris?
Scris mecanic... canalizat de un spirit
fără a fi preluat în întregime de către acesta.
Te referi la opusul posedării.
Da.
Ştii, e ca atunci când dacă tu poţi crede
că un... un spirit poate exista în afara unui corp...
Atunci poţi crede că poţi să îl împingi într-un alt corp.
Cum te descurci cu asta?
Ştii, în regulă, sunt aici să învăţ. Sunt aici să ajut.
Nu vreau să vă stau în cale să nu puteţi rezolva asta.
Bine, pentru că trebuie să aflăm
cum a scos copiii afară din şcoală
şi să o oprim să mai facă asta,
ceea ce înseamnă că, noi trebuie să mergem înapoi acolo.
Şi? Căutăm un alt mod de a părăsi clădirea?
Dar există o singură ieşire din clădire.
Uh, la suprafaţă.
Unde altundeva ar mai exista o ieşire?
Înspre tunele.
Tu... ce anume?
Nu pot crede că îţi voi spune asta.
Sub Grandview, există o serie de tunele,
un oraş sub oraş.
Şi o mulţime de oameni au murit acolo.
Ei încă, cred că acolo e casa lor,
Dacă înţelegi sensul.
Uh, tu ai descoperit asta?
Nu. Singura persoană care a fost acolo jos e Melinda.
Îmi cer scuze. Nu te pot ajuta cu asta.
Mă sperii de locuri mici.
Eu nu.
Bună treabă cu trecerea de garda de securitate.
Sam.
Pare a fi o altă uşă. Ce dra...?
Crezi cumva că acei copii au găsit asta?
Da, sau poate au conduşi spre asta.
Stai puţin.
Nu-mi amintesc ca acea uşă să fie susţinută cu un resort.
Da, pentru că nici nu era.
Ce e?
Ce se întâmplă?
Cântă-ţi melodia, Greer, dacă asta te calmează.
Asta nu mă deranjează cu nimic.
Linişteşte-te singură, aşa cum ţi-ai liniştit şi copilul,
şi ia-ţi adio de la el acum,
de la toate amintirile rele, de la toate gândurile.
Lasă-le să plece.
Ce e?
Melinda.
Ea are nevoie de mai mult.
Stai, Melinda, ce se întâmplă?
Opreşte-te!
Melinda, Melinda, hei.
- Eşti bine? - Da.
- Câteodată primesc... primesc viziuni. - Ce anume?
E ca şi cum aş fi fost Greer, iar acum ştiu.
Ce anume ştii?
Cum a murit.
Sam, şi-a cam atins limitele.
Adică, pacienţi cu probleme mentale bântuie copii şi apoi îi posedă,
şi, oh, da, să nu uităm şi tunelele.
E destul de mult de mestecat.
Totuşi, are sens.
Tribunalul e chiar în piaţa oraşului.
Tunelele lasă să transporte criminali nebuni.
Da, astfel ca oamenii să nu-i poată vedea.
Dar terapia cu şocuri electrice?
Adică, cum au reuşit să facă asta?
Ei bine, în anii '50, era un tratament experimental.
Ştii, pacienţii au avut reacţii diferite,
iar spitalele nu erau avertizate de rata de mortalitate.
A fost atât de trist. Ea vroia doar să se calmeze,
ştii, şi continua să cânte acea melodie.
- Alouette. - Da.
Ştii ce vrea să spună cântecul?
E o adunătură de cuvinte franţuzeşti pe care nimeni nu le înţelege.
E vorba despre o pasăre,
iar refrenul se referă la "smulge-ţi capul".
E dezgustător.
Nu, e o insultă...
pentru psihiatri...
pentru mine.
Să-ţi smulg capul. Ai prins ideea?
Bine, deci nu e chiar subtil,
dar de ce crezi că ea şi-a luat o lovitură de la doctorii săi?
Nu doctori, doctorul.
Cel pe care tot îl menţionează în jurnalele de terapie
este doctorul Byrd, Calvin Byrd.
Deci ăsta e individul pe care l-am văzut în viziune.
Dacă e aşa, el s-ar putea să fi făcut mai mult decât să supervizeze şocul final.
El s-ar putea să-i fi smuls capul ei, să fi intrat în mintea ei.
Da, dar asta tot nu-mi spune ce anume vrea ea.
Ar putea fi de ajutor să ştim ce a găsit în mintea ei,
pentru că dacă, Greer era nebună, nu vom putea să comunicăm cu ea,
iar tu nu vei putea fi capabilă să o îndrumi spre lumină.
Alo.
Hei. Bună. Eu sunt.
Ştiu că e târziu, dar, uh, am putea vorbi?
Eşti acasă?
Sunt de fapt pe veranda ta.
Atunci intră.
Hei. Nu am vrut, uh, să te sperii.
Corect.
Cum te-am speriat în seara asta.
Nu, e totul bine.
Sunt chiar... sunt bine dacă...
eşti bine.
Sunt.
Sunt bine.
Sunt papuci cu iepuraşi?
Îmi cer scuze.
Chiar nu aşteptam companie.
De fapt, am crezut că nu te voi mai vedea vreodată.
Trăiesc în garajul tău.
Ştii ce am vrut să spun.
Melinda, acea chestie prin care ai trecut la şcoală...
Viziunea.
A durut? A fost ca o durere?
Mai mult un vis.
Dar, înţelegi, se simte destul de real atunci când se întâmplă,
dar, de asemenea e ca şi cum a fost şters.
Aşa că, te rog...
nu-ţi face griji pentru mine.
Ai mai întâlnit pe cineva care face ceea ce faci tu?
În afară de Eli.
Câţiva, dar nu prea mulţi.
Eu aş dori doar să-i poţi subcontracta pe ei acum.
Ştii...
Ai putea să mă ajuţi în continuare.
Bine.
Bine, unde am ajuns?
Noi credem că fantoma a murit în urma unei terapii cu şocuri electrice,
dar asta nu explică ce o reţine aici ca să fie un suflet ce bântuie pe pământ.
Eli crede că mai e ceva legat de tratamentul său făcut de...
acest doctor Byrd.
Doctorul Byrd. Bine. Ce are asta de a face cu
avertismentul ei legat de copii?
Nu ştiu.
Adică, cinstit vorbind, eu cred că pe ea o conduce
vina legată de, înţelegi, ceea ce i-a făcut ea propriului său copil.
Presupun că e destul de mult de când s-a întâmplat asta cu doctorul Byrd pentru ca tu să mergi la el.
Ei bine, el arăta cam de 50 de ani,
şi asta prin anii '50, aşa că...
El e mort.
Ce vârstă avea Greer?
23.
Soţul ei...
Leighton. Ştii, i-am văzut numele prin documente,
pentru că el a fost cel... el a fost cel care a internat-o. Eu...
Bine, aici sunt câţiva Clarksons. Iată.
Leighton a murit în 2001.
Stai puţin. Ce e asta?
Este un anunţ de căsătorie.
"Douglas Clarkson, fiul lui Leighton şi Greer Clarkson."
Stai. Ea a mai avut un alt copil.
Nu.
Douglas era numele copilului înnecat de ea.
Ea a fost internată pentru uciderea fiului ei...
Dar el e în viaţă.
Niciodată nu mi-am cunoscut mama.
Aveam 2 ani şi jumătate când a murit,
aşa că nu prea am amintiri legate de ea.
Ştiu că a murit în spital. Nu ştiu însă cauza.
Spital?
Ăsta e un cuvând blând.
A fost un azil.
Ea a murit de infarct.
De ce nu era trecută în înregistrările spitalului?
Nu ştiu.
Ei au ţinut o mulţime de lucruri ascunse atunci,
mama mea fiind una dintre acestea.
Nu crezi că ea trebuia să fie acolo?
Tatăl meu nu a ştiut ce altceva să facă.
Într-o zi, el citea ziarul,
iar ea îmi făcea o baie în chiuveta de bucătărie,
dintr-o dată s-a întors la el, spunându-i, "ia copilul de aici",
iar apoi ea i-a spus că ea are nevoie să fie luată.
Ştii, conform documentelor ei,
se spune că ea de fapt te-a înnecat.
E evident că au fost nişte nelămuriri.
După toate relatările, înainte ca eu să mă nasc,
mama mea a fost o femeie iubitoare,
deşteaptă, şi sănătoasă.
Nu vă puteţi învinui pentru îmbolnăvirea mamei.
"Gândurile ei întunecate",
aşa a spus tata că le numeau ei.
Şi ei îi era frică să nu mă rănească,
dar niciodată nu a făcut-o.
De ce a stat acolo atât de mult?
Nu şi-a revenit niciodată.
Se înrăutăţise.
Ştii că i s-a aplicat o terapie cu şocuri electrice?
Ei au spus că ea a cerut asta.
Că ea a vrut să se înzdrăvenească.
Dar tata spunea că ea termina sesiunea şi
arăta şi mai rău.
Scrie în documentele ei din timp în timp,
de sesiunile ei cu doctorul Byrd.
L-a menţionat vreodată tatăl dvs?
Nu, nici un cuvânt.
Şi crede-mă, am auzit cum vorbea bombastic
despre fiecare suflet din acel loc.
Deci, cine e acest doctor?
Exact asta mă întrebam şi eu.
Am căutat prin înregistrările timpurilor respective,
şi nu e menţionat la spital doctorul Byrd
sau autoritatea sa.
Cum se poate aşa ceva?
Nu ştiu. Poate că el a fost o născocire a imaginaţiei ei.
Gândeşte-te puţin. Soţul mereu o vizita.
El niciodată nu a ştiut de acesta.
Adică, ea primise suficientă terapie prin şoc pentru a fi ucisă.
Pe parcurs, poate că ea şi-a pierdut raţionamentul gândirii
Stai puţin.
Raţionamentul gândirii.
Bine...
Ce altceva face terapia prin şoc?
Calmează oameni.
Suprimă zona cognitivă a creierului.
Vorbeşti de acea parte a creierului
care permite oamenilor să creadă doar ceea ce pot vedea şi atinge,
exact partea pe care eu o am în exces?
El trebuie să fie aici.
Acolo trebuie să fie un motiv pentru care el e legat de spital.
Ei bine, ai verificat toate înregistrările despre personal,
adică, înainte ca Greer să fie admisă?
Am făcut-o, din 1950 până în '59 şi din '40 până în '49.
Dacă ne întoarcem mai înapoi, voi fi precum Sigmund Freud.
Ei bine, continuă să cauţi,
Şi mai înapoi dacă va trebui.
Îmi cer scuze că am intrat fără să bat la uşă, dar uşa ta era larg deschisă.
Ca întotdeauna.
Trebuie să vezi ce am găsit eu şi cu Eli. Uite.
Ei bine, ăsta e el. Ăsta e doctorul Byrd.
Da, dar uită-te ce scrie în partea de jos.
"Dr. Calvin Byrd şi personalul,
Sanatoriului Valley Springs. Aprilie, 1922."
Greer nici nu a intrat în azil până în 1956.
Da, dar acesta e omul pe care l-am văzut. El a fost doctor acolo.
Exact, deci el trebuie să fi murit nu mult timp după asta,
A stat în spital, dar nu în lumină.
Eli a spus că terapia prin şoc poate reconecta creierul,
să ia acea parte care spun fantomele că nu are nici un sens.
Şi dacă ea ar fi putut să-l vadă
iar el i-a intrat în creier?
Şi i l-a smuls. El nu era o iluzie.
Deci mintea lui Greer era zăpăcită de o fantomă
cât timp ea era în viaţă.
Ei bine, pentru a fi direct,
această fantomă care bântuie copiii,
ea a fost bântuită la rândul său de o altă fantomă?
Da, şi bazându-ne pe jurnalul ei,
noi ştim asta când ea era încă în viaţă.
Iar cealaltă fantomă era fantoma unui doctor.
De aceea el a fost capabil să facă atâtea pagube.
Ea a avut încredere în el, înţelegi. El era o prezenţă autoritară.
O fantomă?
Da. El ştia cum să vorbească cu ea.
Adică, el a fost, probabil, cel
care a convins-o pe ea că şi-a ucis propriul copil.
Abilitatea ei de a face asta, adică, de a vorbi cu fantome,
era de la terapia prin şoc.
Asta e bănuiala mea de până acum.
De ce făcea el asta?
Adică, am crezut că ai spus că fantomele doar bântuie
lucruri pe care le ştiu, oameni pe care îi cunosc.
Nu ştiu. El a fost doctor.
Poate că el avea un... un complex legat de Dumnezeu,
sau poate ei erau conectaţi în vreun fel
pe care nu-l cunoaştem încă.
Cel puţin nu sunt singurul care-s în ceaţă.
Trebuie să intru acolo, bine?
Trebuie să aflu de ce anume ea îi protejează pe acei copii.
Azi e sâmbătă. E închis.
Nu e nimeni...
aici ca să ne lase înăuntru.
- Tocmai ai da o spargere, nu? - Da.
Am o cheie de la anteprenor.
Să mergem.
Stai. Unde mergem?
Adică, nu poţi să ţipi după fantomă?
Nu cred că e o idee prea bună.
Ea tot dă avertismente oamenilor să fie cât mai tăcuţi.
De ce? Fantomele pot dormi?
Vom... vom trezi vreuna?
Dacă faci zgomot, nu-l poţi auzi şoptind.
Greer.
Îl face să fie enervat când el nu poate fi auzit.
Doctorul Byrd?
Asta e ceea ce încercai să faci pentru a proteja acei copiii?
De aceea tu i-ai învăţat acel cântec,
Astfel încât ei să poată să îţi dea un avertisment oricând el s-ar fi apropiat.
Nu vreau ca el să le smulgă capetele.
Astfel a ajuns el la acel băieţel
şi să-l facă să scrie pe tablă, nu?
Ei se încred în oricine,
şi apoi după ce le şopteşte în urechi,
e destul de greu să nu-l asculte,
chiar şi când nu crezi în ceea ce spune.
Precum atunci când ţi-a spus că ţi-ai rănit propriul copil.
Dr. Byrd a înţeles.
Mi-am iubit fiul atât de mult,
câteodată durea să mă şi uit la el.
Era atât de mic şi de fragil.
Nu ştiu de ce am făcut ceea ce am făcut,
nu mai ştiu.
Am fost bolnavă.
Fiul tău e încă în viaţă.
Nu, îmi amintesc că-l ţineam în apă.
Nu, îi făceai baie. Îl îngrijeai,
şi apoi când ai crezut că vei urma să-i faci rău,
l-ai întors.
Nu, asta nu e posibil. Doctorul a spus...
Ei bine, doctorul a minţit.
Un prieten de-al meu, a vorbit cu fiul tău.
Doug, el e încă în viaţă, şi s-a căsătorit şi are şi copii.
Iată. Priveşte.
Dar de ce să-mi fi spus aceste lucruri,
propriul meu doctor?
El nu era doctor.
El era o fantomă.
Uite, şi tu ştii...
să-l ţii la distanţă de acei copii,
aşa că de ce ai crede că el a trebuit să-ţi spună asta?
Ei nu merită să fie pedepsiţi, dar eu da.
Chiar dacă nu mi-am rănit copilul,
tot l-am abandonat.
Asta nu e adevărat.
Tu ai cerut acele tratamente cu şocuri.
Tu i-ai spus doctorului că ai face orice
doar ca să te întorci să fii cu fiul tău.
Gândeşte-te.
Te rog, ştiu că poţi să-ţi aminteşti asta.
Poate că da.
Bine. Apoi uită-te după lumină,
pentru că eşti pregătită să mergi mai departe.
Nu, nu. Eu... eu nu-i pot părăsi.
Nu-ţi face griji pentru ei. Eu îi voi proteja.
Nu numai pe ei, pe toţi prietenii mei de aici.
El le şopteşte şi lor lucruri rele.
Pacienţilor.
Unde sunt ei?
El e periculos.
Nu-l enerva.
Voi avea grijă de el. Unde sunt prietenii tăi?
E un loc rău acolo jos.
Nu te duce acolo.
Ea a plecat.
Despre ce a fost vorba?
Să mergem.
Tunelele sunt pe aici.
Nu vrei să treci prin asta, nu?
Ba da. Asta e calea pe care au mers copii până în parc.
Printr-o uşă metalică încuiată?
Greer trebuie să-i fi ajutat.
Adică, ai văzut fantome trântind uşi, mutând lucruri prin jur.
Nu, am văzut uşi trântindu-se şi lucruri mutându-se.
Eu... eu nu am văzut fantome făcând nimic.
Bine, chiar dacă i-ai fi văzut,
eu tot trebuie să intru acolo, aşa că...
Hei, Melinda, de ce?
De ce nu? De ce să faci asta?
Pentru că acolo sunt suflete.
Ei au nevoie de ajutor.
Uite, dacă e prea mult pentru tine de a accepta într-o singură şedinţă,
E... e în regulă. Poţi pleca, iar eu...
De ce nu poţi şi tu?
De ce trebuie să finalizăm povestea?
Povestea?
Uite, dacă vrei să-mi spui că fantomele pot,
ştii, muta lucruri, dacă pot prelua controlul minţii,
ei pot dispărea, pot să reapară,
de ce nu pot ei să treacă singuri în lumină,
şi apoi noi să terminăm aici?
Tu ai terminat, nu?
Uite, eu sunt doar... eu sunt doar obosit.
Nu, tu ai terminat să încerci.
Nu, nu e vorba de încercat.
E vorba de câteva lucruri care au sens,
iar altele care nu au. Îmi pare rău...
Îmi pare rău, dar greşeşti.
Iar dacă nu vei continua să încerci,
nu vei obţine niciodată ceea ce ai pierdut.
Eu? Noi vorbeam aici despre fantome.
Da, aşa e.
Amintirile tale...
Motivul pentru care tu nu poţi să le înţelegi
e acela că ele nu sunt ale tale.
Ele aparţin unei fantome...
Bine. Acum, uite...
Cineva care a murit şi apoi a intrat în corpul lui Sam.
Sam? Vorbeşti despre Sam ca şi cum el a...
El a murit.
El a intrat în lumină.
Tu nu mai eşti Sam.
- Cine sunt? - Jim.
Soţul meu.
Sau cel puţin, ce a mai rămas din el.
Nu îţi poţi aminti asta acum, şi se poate ca niciodată
să-ţi reaminteşti asta, dar eu ţi-am spus să mergi înspre lumină,
iar tu nu ai vrut, şi apoi, corpul lui Sam ţi-a oferit o a doua şansă.
Bine, ascultă, Melinda.
Uite, ştiu cât de greu e să accepţi asta, bine?
Dar gândeşte-te la ceea ce s-a întâmplat.
Toate acele amintiri amestecate,
împuşcătura, toate acele lucruri
care ţi le-ai amintit despre medicină...
acele lucruri vin de la Jim, şi apoi...
apoi acolo sunt eu.
Ceea ce simţi...
Ceea ce amândoi simţim,
tu îţi aminteşti că vroiai copii...
că totul vine dintr-un loc anume.
Asta vine de la o viaţă pe care ai împărtăşit-o cu mine.
Asta trebuie să însemne ceva, nu?
Da, asta înseamnă ceva.
Asta înseamnă că... că ţi-ai pierdut soţul,
şi asta ţi-a dat viaţa peste cap,
şi că e mai rău decât tot ceea ce am pierdut eu,
pentru că tu ştii ce ai pirdut.
Trebuie să înfruntăm realitatea, tu şi cu mine,
iar realitatea spune că ceea ce s-a pierdut e pierdut.
Eu nu sunt Jim.
Eu... eu nu sunt soţul tău.
În subsolul unui fost azil,
i-ai spus totul?
Da. Ce altceva aş fi putut să fac?
Nu ştiu. Să aştepţi până când va bea câteva pahare
sau, ştii, chiar după sex.
Stai. Voi nu aţi făcut încă sex?
Nu-ţi voi spune asta.
De pe ce planetă vii?
Nu ştii că nu trebuie să deschizi niciodată o uşă de toaletă
decât după ce aţi făcut sex.
Te rog, ţine lanterna.
Oh, Dumnezeule! Eşti psihopată! Nu intru acolo cu tine.
Dr. Byrd e psihiatru.
Nu mergi la o luptă cu cuţite fără să-ţi iei cuţitul.
Oh, nu sunt chiar atât de ascuţit.
Intră acolo.
- Eu nu... - Mergi!
Prea înfiorător!
De ce sunteţi aici?
Cine a spus asta?
Ai face bine să te arăţi.
Sau chiar mai bine, să te arăţi într-un alt loc.
Linişteşte-te. Ei sunt doar fantome.
Mult prea fantomatic. E nevoie de mai multă lumină.
Bine.
Aşa e mult mai bine.
Ce vezi?
Greer.
Arată-ne drumul.
Îţi vom ajuta prietenii să găsească lumina.
Asta e camera pentru tratament,
unde ea a primit terapia prin şoc.
Doctorul mă caută.
El va fi aici curând.
Apoi nu vom avea prea mult timp.
Avem nevoie de ajutorul tău.
Cum?
Prietenii tăi...
Ei au probleme. Ajută-ne să vorbim cu ei.
Ajută-i să intre în lumină.
Bine.
El va prins aici cu ajutorul fricii, frica de lumină,
dar nu trebuie să vă mai fie frică.
Timpul se scurge. Credeţi-ne.
Ce s-a întâmplat?
Ne facem prieteni noi?
Mă încred că nu îi veţi uita pe cei vechi.
Cu toţii ştiu că i-ai minţit.
Dacă partea din slujba ta era să îi ajuţi,
s-ar putea să fi uitat cum se face asta.
Cred că i-am ajutat.
Cine va adus veşti despre cei iubiţi?
Cine le-a spus familiilor ceea ce aţi vrut să ştie,
nu lucrurile reale, ci gândurile rele,
secretele, lucrurile murdare pe care le cunosc, dar care îi ţin în siguranţă?
Dumneata, doctore.
Şi cine anume ştie cu adevărat ceea ce aveţi în adâncul sufletelor voastre,
dar care a continuat să ţină la voi oricum?
Aceşti oameni? Străinii?
Nu aveţi încredere în ei.
Ei au spus că ai minţit în legătură cu lumina.
Oh? Aşa am făcut?
E cineva aici care vrea să meargă în lumină?
Noi am putea.
Atunci mergeţi.
Ce credeţi că va face lumina
când ştie toate secretele aşa cum le ştiu şi eu?
Veţi fi daţi uitării.
Greer, uită-te în lumină.
Spune-le. Spune prietenilor tăi ceea ce vezi.
Pe părinţii mei.
Fratele şi sora mea.
Ce vezi în ochii lor? Este cumva legat de judecată?
Nu. Doar...
iubire.
Te rog, spune-le.
Aici, toată lumea. Uitaţi-vă înăuntru.
Să nu îi credeţi. Voi nu puteţi pleca.
Credeţi în frica voastră. Vă va apăra.
E o greşeală!
Nu mă vei păcăli să intru în acea gaură.
Ai putea găsi ceva iertare acolo.
Oh, voi sta chiar aici, unde locuiţi.
Ce mai aştepţi?
Du-te.
Trebuie să fac ceva mai întâi.
Mama ta vrea să ştii cât de rău îi pare.
Tot acel timp pe care l-ai petrecut fără ea,
ea... ea crede că e vina ei.
Vina ei?
Cum să fie vina ei?
Ea era fericită şi sănătoasă până când m-am născut.
Corpul meu, nu era suficient de puternic.
Ea încă nu realizează că doctorii atunci,
ei nu aveau nici o idee, nici o idee ce putea să se întâmple cu mamele.
Nimic din toate astea nu mai contează.
Uitându-mă la tine, mă simt atât de puternică acum.
Dar văzându-vă cum aţi crescut, ea se simte sănătoasă şi puternică.
Acum sunt mult mai bine.
Gândurile rele au dispărut,
iar viaţa împreună pe care am pierdut-o...
O veţi petrece...
de partea cealaltă.
Îi vei spune că îl voi aştepta?
Dar atunci când îi va sosi timpul.
El a avut copiii de care aveam nevoie,
nepoţii.
Promit.
Îi voi spune.
Ei bine, asta a fost o bombă cam mare cea pe care ai aruncat-o pe mine acolo.
Ştiu. Îmi pare rău.
Chiar aş fi vrut să o fac altfel.
Uite, înţeleg asta. Chiar înţeleg.
- Chiar aşa? - Da.
Cred că în sfârşit înţeleg.
Adică, nu prea avea vreun sens pentru mine înainte, dar acum...
îmi amintesc câteva lucruri.
Ce anume?
Primul, acolo era un spital.
Ştii, de fiecare dată când mă trezeam, tu erai acolo.
Da. Eu... eu eram îngrijorată pentru tine.
Da. Adică, erai acolo în fiecare minut,
chiar dacă eram adormit sau dacă mă trezeam.
Da.
Mă tot întrebam, "de ce face asta?"
Ştii, decât dacă nu era despre mine, ci despre soţul tău.
Ceea ce ai spus, ştii, dar apoi mi-am amintit alte câteva lucruri
că tot vorbeai despre acel doctor fantomă
şi cum convingea el oamenii să facă lucruri doar şoptindu-le în ureche.
Nu. Stai. Eu...
Asta e ceea ce ai făcut.
Mi-ai şoptit în ureche.
Toate acele ore ai stat lângă patul meu,
adică... ai decis că nu poţi accepta că soţul tău e mort,
aşa că ai inventat că spiritul lui e în mine,
şi astfel mi-ai umplut mintea cu amintirile lui.
Ai vrut să faci asta să fie reală pentru tine. Împuşcătura...
Te rog, nu face asta.
Chestiile legate de slujba de paramedic, faptul că vroiai copii.
Cu cât mai mult nu vei accepta asta...
Nu, nu. Tu trebuie să te opreşti, bine?
Totul e o fantezie.
Opreşte-te.
Ai nevoie de ajutor.
Eu vreau să fiu acolo pentru tine, bine,
dar tu ai nevoie de ajutor profesionist.
Voi face ceea ce este nevoie.
Voi aduce cei mai buni doctori. Te voi aştepta.
Nu, cred că ai dat înapoi.
Eu cred că tu eşti cel ce are nevoie de ajutor.
Nu, Melinda. Tu eşti supărată acum.
Nu mai pot face asta.
Nu mai pot.
Tu ai... o viaţă de amintiri îngropată undeva,
dar obstacolul pe care trebuie să-l depăşeşti eşti chiar tu.
Nu.
Am încercat.
Eu chiar... chiar am încercat.
Eu cred că tu ar trebui să-ţi iei lucrurile şi să pleci.
- Melinda... - La revedere.
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 04, episodul 17 "Delusion of Grandview"
Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-